Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator
Jag glömmer aldrig den sommaren.
Jag spenderade en vecka i det gamla huset där min mamma växte upp.
- Vi är nästan framme. Är allt bra? - Ja.
LÅNAREN ARRIETTY
www.SweSUB.nu - Ni vet varför
Hur många gånger har jag sagt åt henne?
- Jag är strax tillbaka. - Visst.
Haru! Du blockerar uppfarten igen.
Sho? Var är du?
Rör inte!
Det är inte till er.
- Arrietty! - Ja?
Du gick ut igen, eller hur?
Du borde städa rummet, min unga dam.
- Det är min egna lilla trädgård. - Jag tycker att det är stökigt.
Är det lagerblad?
Det här betyder att din födelsedag kommer tidigt.
Tillräckligt för ett helt år.
Lagerträden ligger så långt bort.
- Om en människa ser dig... - Jag är alltid försiktig.
Världen är full av farliga varelser.
- Din mors morbror... - Blev uppäten av en groda.
- Luktar inte bladmyntan underbart? - Jo, verkligen.
Med en sockerbit kan jag göra bladmyntsjuice.
Vänta tills ikväll. Jag kan låna lite till dig.
Det blir första gången jag lånar! Jag har tränat dygnet runt.
Pappa är hemma.
Välkommen tillbaka.
- Angående ikväll, pappa... - Det är en pojke i huset.
Jag såg honom.
- Nej! Arrietty... - Han såg mig inte!
Jag gömde mig bakom lagerbladet. - Vi ska väl fortfarande gå, pappa?
- Kommer inte på frågan. - Han är bara ett barn!
Jag har väntat så länge, pappa.
Barn kan vara värre än vuxna.
Jag klarar mig!
Ynglingar går och lägger sig tidigt.
- Tack, pappa! - Men Pod...
Pojken är sjuk. Oroa dig inte, det är ingen fara.
Men ändå...
Oroa dig inte, mamma. Vi ska vara extra försiktiga.
Arrietty fyller snart 14 år.
En vacker dag måste hon klara sig själv.
Ibland tror jag att vi är de sista Lånarna i världen.
- Fråga Haru om det är nåt du vill ha. - Okej.
- Jag litar på dig, Haru. - Ja, frun.
Vi drar för nätet så det inte kommer in småkryp.
- Ska du inte ha nåt mörkare? - Jag har redan bestämt mig.
Hoppas ni kan låna lite papper. Och en sockerbit, kanske?
Vi kan få bladmyntsjuice och socker till teet.
Vad som helst går bra.
Vi är snart tillbaka.
- Var försiktiga. - Ja!
Arrietty!
Jag är ledsen!
- Håll det här. - Ja, pappa.
Håll dig i ordentligt!
- Arrietty? Är du redo? - Ja.
Allting är så stort!
Människornas värld.
Sockret är där borta.
Vänta på mig där nere.
Du är jätteduktig, pappa!
Nu tar vi pappret.
Titta, pappa!
Det första du lånar. Var försiktig, den är vass.
Jag ska!
Det är roligt att låna, pappa.
Titta där nere.
Råttor. Håll dig borta från dem. De innebär problem.
Jag är inte rädd.
Jag är redo för allting.
Ibland ska man inte lägga näsan i blöt.
- Vad är det här för ställe? - Människorna har köpt det.
Det är perfekt för oss!
Mamma skulle nog älska bordet där borta.
Vi lånar inte här. De märker om nåt saknas.
Var inte rädd.
Jag såg dig.
Var det dig jag såg i trädgården?
Min mamma har berättat om er.
Hon såg småfolk när hon var liten.
Var det dig hon såg?
Var det det?
Jag är ledsen, pappa. Han såg mig i trädgården.
Jag skulle varit försiktigare. Jag hoppas att han inte skrämde dig.
Mamma bör inte få veta nåt, hon kommer bara att bli orolig.
Visst.
Man behöver inte alltid fly. Observera dem först och bestäm sen.
- Vi är hemma. - I tryggt förvar.
Hur gick det...?
Det gick inte så bra den här gången. Lampan slocknade innan vi var klara.
Kära nån.
Vi fick inte med oss sockret.
Det gör ingenting. Ni mår i alla fall bra.
Du hittade nåt, Arrietty. Visa din mamma vad du lånade.
Vilken fin knappnål.
Dags att hoppa i säng.
God natt.
Hon ser trött ut.
Ska jag koka lite te?
Sho! Kom in i huset. Du kommer att bli förkyld.
En sockerbit? Varför då?
Han lämnade den vid gallret.
Det är förmodligen samma sockerbit som jag tappade igår.
Vad menar du med tappade?
Låt den vara. Förstår du?
Det är en fälla. De försöker att fånga oss!
Vi måste sluta låna ett tag.
De kanske redan vet var vi bor! Vi måste flytta, Pod!
Jag som trivdes här.
Nu måste vi börja om igen.
Vi får se hur det går. - Ät, soppan blir kall.
Varför socker?!
Tack, Arrietty. Jag ville hänga upp allt medan solen lyser.
Du vet att jag älskar att tvätta.
- Jag ska ta en tupplur. - Okej.
"Du glömde nåt."
Du kom tillbaka.
Vänta, gå inte.
Lämna oss ifred är du snäll. Jag ville bara berätta det för dig.
Jag vill prata med dig.
Ni är farliga. Vi måste ge oss av om vi avslöjas. Det har mina föräldrar sagt.
Har du en familj? Jag avundas dig.
Har inte du nån familj?
Jo, men jag träffar knappt min pappa.
Mamma är upptagen med att jobba, hon har knappt tid för mig.
Jaså...
Jag heter Sho. Vad heter du?
Har du nåt namn?
Självklart har jag det! Jag heter Arrietty.
Arrietty... Arrietty...
Vilket fint namn.
Får jag se hur du ser ut? Bara för ett ögonblick.
Bara en snabb titt? Snälla?
Vad är det som händer? Herregud! En kråka!
Ut med dig!
Vad flög i den fågeln? De brukar aldrig göra så.
Det kanske är häckningsperiod.
Nu måste jag byta ut nätet. Var har vi dem?
Är allt bra?
Du kanske ska ta lite medicin.
Tack, Haru. Jag mår fint.
Häckningsperioden, va?
Se till att vila.
Pappa...
- Du skulle hålla dig borta. - Jag ber om ursäkt.
Jag ville göra nåt för att hjälpa till. Men han såg mig aldrig...
Du försätter din familj i fara.
- Jag tänker inte upprepa mig. Förstått? - Ja.
Bäst att vi börjar leta.
Det är dags.
Pod...
"Du glömde nåt."
God eftermiddag! Jag har ett paket åt er.
Tack. Det är väldigt varmt ute.
Känner ni till några bra skadedjursbekämpningsföretag?
Skadedjursbekämpning?
Här är en: "Anticimex."
Anticimex? Jag ska bara skriva ner det.
Har ni råttor i huset?
Det kanske är råttor, eller så är det nåt annat.
Oss emellan, det är småfolk. Jag har sett dem med egna ögon.
Försökte en kråka flyga in i ditt rum? Jag hoppas att du inte blev rädd.
Oroa dig inte, Sadako. Haru jagade iväg den.
Jag blev tagen på sängen! Jag har aldrig sett en så stor...
Upphetsning är inte bra för hjärtat.
Han kom hit för att få lugn och ro.
- Händer nåt innan operationen... - Jag vet.
Jag förstår att hans mor har mycket på jobbet.
Men att åka utomlands och lämna ett sjukt barn?
Det måste vara hemskt utan din mor.
Det gör ingenting.
Skilsmässan var inget att göra åt.
Varför kan hon inte vara här när han behöver henne?
Vem har gjort det lilla huset i mitt rum, Sadako?
- Det är jättefint. - Menar du dockhuset?
Det tillhör din mor. Hon lämnade det när hon flyttade.
- Var det hennes? - Min far beställde det från England.
Det var till småfolket.
Min far påstod att han sett dem. Han väntade i så många år.
Han sa alltid att det huset var en present åt dem.
Men de visade sig aldrig igen.
Inte så länge han levde. Inte under min livstid heller.
Du såg inte till småfolket i ditt rum?
Olyckligtvis...nej.
Vår familj har ägt huset väldigt länge.
Tycker du om det kan det bli ditt en vacker dag.
- Menar du det? - Ja.
Har du tittat inuti? Det är väldigt fint.
- Kan du släcka, Haru? - Ja.
Det här är vardagsrummet.
Alla möbler handgjordes av en möbelsnickare.
Visst är det fint?
Här är biblioteket på första våningen. Det finns till och med ett badrum.
Nästa rum är min personliga favorit.
- Kan du öppna där, Haru? - Få se. Man öppnar nog så här.
- Allting är så detaljerat! - Precis som på riktigt.
Det är en riktig spis. Men kan baka i den om man vill.
Så fint...!
Synd att fars dröm aldrig slog in.
Det har gått så lång tid... Småfolket kanske är borta nu.
Vi har haft de bilderna i tre år, mamma.
- Vill du inte ha nya? - Jag älskar dem.
Jag har alltid drömt om att få se det riktiga havet nån dag.
Det är ingen mening att byta ut dem nu.
Pappa är senare än vanligt.
Jag hoppas att han klarade sig från skyfallet.
- Pappa? - Det var bakdörren.
Pappa! Välkommen tillbaka...
Jag skadade benet. Det var tur att Spiller hittade mig.
Pod? Kära nån, du är skadad! - Skynda, ta in honom.
- Gör det ont? - Inget brutet. Det blir bra tids nog.
Jag hämtar lite kallt vatten.
En handduk. Vi måste torka dig.
Vem är det här?
Vi är visst fler än tre.
- Måste kila. - Stanna på te åtminstone.
Jag ser till din far. Ge Spiller en kopp te.
Tack, Spiller. Pappa hade tur att du dök upp.
Vi är tacksamma för din hjälp.
Har du sett andra Lånare? Vi trodde att vi var de enda kvar.
- Så här många. - Då måste kusin Lupy må bra!
Får jag titta på din pilbåge?
Du använder den här för att jaga.
Ge tillbaka den. Det är ingen leksak.
Måste kila.
Kan du inte stanna och äta med oss?
Jag har det här.
- Ett ben från en syrsa! - Vill du smaka? Det är jättegott.
Nej, tack!
Krya på dig.
Tack igen.
Jag visar honom ut.
Du letade efter ett nytt ställe att bo på.
Jag ramlade. Jag kunde inte röra mig. Då dök Spiller upp.
Hans territorium sträcker sig förbi floden.
Han vet några ställen vi kan bo på.
Goda nyheter förmodar jag.
Jag vill inte slå läger utomhus.
Men jag tvivlar på att vi hittar ett sånt här bra ställe.
Jag är glad att vi inte ensamma.
- Har du vänner och familj, Spiller? - Nej, det är bara jag.
Jag hoppas att du hälsar på igen. Mammas mat är den bästa i hela världen.
Haru?
Du måste sy tätare, Arrietty. Du får göra om dina stygn.
Vad ska vi med en så här stor säck till?
Jag ser till pappa.
Kan jag komma in?
- Hur är det med benet? - Jag är snart uppe och hoppar igen.
Pappa?
Ska vi flytta?
Vi har blivit upptäckta. Vi har inget val tyvärr.
Jag tror inte att alla människor är farliga.
Innan du föddes bodde det två andra familjer i det här huset.
En familj försvann. De andra flyttade.
Människorna fick syn på dem.
Vi måste överleva till varje pris.
Pappa...
Vad i hela friden! Är det en jordbävning?
Mamma!
Jag får inte upp den!
Karmen är tillbucklad.
Väggen...!
Homily!
Jag har alltid drömt om ett sånt här kök.
Ta bara det vi behöver.
Vi kan inte bära allt.
Ta inget från dockhuset, Homily.
Jag ska se så kusten är klar.
- Stanna med din mor. - Ja, pappa.
Äntligen är du här.
Gillar du ert nya kök?
Vårt hus är en katastrof.
Men det spelar ingen roll. Jag kom för att ta farväl.
Får jag se hur du ser ut?
Du är vacker.
Vi måste flytta.
Ni har sett oss.
Lånare måste hålla sig gömda.
- Lånare...? - Vi lånar saker från människor.
Saker vi behöver. Saker de inte saknar.
Tvål, kakor och socker. Elektricitet, gas också.
Min gammelfarfar var en Lånare.
Såg ingen dem?
Förmodligen.
Allt är mitt fel.
Sluta, Niya! Var snäll mot henne.
Finns det andra som er i huset?
Nej, det är bara jag och mina föräldrar.
- På andra ställen då? - Säkert. Jag har bara träffat en.
Snart blir du den enda kvar.
Ni blir färre för varje år som går, va? Ni är dödsdömda.
Inte alls! Det finns många andra. Spiller sa det!
- Spiller? - Han är en av oss.
Han säger att det finns fler!
Vet du hur många människor det bor i världen?
6,7 miljarder.
- 6,7 miljarder...? - Ni då?
Jag vet inte.
Det finns nog bara några få av er.
Jag visste inte att ni existerade förrän mamma berättade det för mig.
Många arter är redan utdöda.
Jag har bara läst om dem i böcker.
Så många fina arter... Men miljön förändrades så de dog ut.
Det är ledsamt, men det är det ödet har att erbjuda er.
Ödet?
Det är ni som förändrar saker och ting. Nu måste vi flytta på grund av det.
Vi måste överleva. Pappa sa det. Vi ger oss av trots att det är farligt.
Vi får göra det vi alltid gör! Du vet ingenting om oss!
Vi kommer inte att dö ut så lätt!
Jag ber om ursäkt. Du har rätt.
Det är jag som kommer att dö.
Det är mitt hjärta.
De ska operera mig nästa vecka men det är nog lönlöst.
Ditt hjärta...?
Jag har alltid varit sjuk. Jag kan inte leka som andra barn.
Från första stund jag såg dig ville jag skydda dig.
Det klarar jag inte av. Jag hoppas att du kan förlåta mig.
Jag visste inte att du var sjuk.
Varför ligger den här?
Det är köket från dockhuset.
Nu hittade jag dig!
- Vad är det? - Mamma... Jag hörde henne.
Det är verkligen ett fint kök.
Du är säkert inte ensam.
Jag måste gå.
Släpp ut mig! Hjälp mig!
Taket lutar.
Hallå? Anticimex? Kan ni komma ut omgående?
Vi har nåt litet i huset. Nej, inte råttor.
- Jag vill inte ha dem dödade. - Vill ni att de fångas?
Ja! Jag vill att ni fångar dem.
Sho!
Arrietty!
Mamma är borta!
Nån tog av taket. Jag tror att en människa har tagit henne!
Mamma...!
Vi kommer att hitta henne.
Det är låst.
Vi provar rummet intill.
- Det rubbar sig inte. - Vänta.
Jag får plats.
Bra!
Nej, inte där.
Det finns en grusväg. Sväng in där.
- Innan bron? - Nej, inte där!
Det var Haru.
Då måste hon ha mamma någonstans.
Är allt bra?
Varför tar det sån tid?
Mamma! Var är du?
- Men låset... Låset?
- Kan jag få ett glas varm mjölk? - Visst, ett ögonblick.
Tack.
Jag är lite hungrig. Finns det några kakor?
Mamma!
- Mamma? - Arrietty!
Här är jag, Arrietty!
Mamma!
Arrietty!
Äntligen hittade de rätt väg.
Ytterligare en människa!
Det är ingen fara, mamma.
- Vi vill titta runt lite först. - Varsågoda.
Vem kan det här vara?
Haru?
- Vad är det som pågår? - Äntligen. Småfolket är här.
- Småfolket? - Det stämmer.
Och vilka tjuvar de är sen!
Det är sant.
De stjäl från hela huset. Det är därför saker har saknats.
Vad har tagit åt dig?
Jag trodde att jag inbillade mig men det gjorde jag inte.
Du behövde inte ringa utrotarna.
Det är bäst att vi skyndar oss. Huset är fullt av dem!
Du tror mig när du ser det här. Det här är deras bo.
Bo?
Det ser ut som en skräphög.
Va? Jag lovar att jag såg det!
- Jag skickar iväg utrotarna. - Nej, vänta lite!
Dockhuset!
- Får vi komma in en stund? - Det går bra.
Det här kommer du inte att tro. De stal det lilla köket också.
Du ska få se, det är borta.
Det är inte alls borta. Vilken fröjd för ögat det är.
Jag kan bevisa det! Jag har en av dem i en burk.
Vad har tagit åt Haru?
Färska örter, vad underbart.
Nån kokade te!
Det är som far sa. Småfolket bor här.
Ja, det gör de.
Så Haru såg dem verkligen. Hon anklagade dem för stöld.
De är inte alls några tjuvar! De är Lånare.
Jag menar... jag önskar att jag kunde se dem.
Jag slår vad om att de är här någonstans.
Garanterat.
Ursäkta mig, frun!
Var ska vi börja?
Är allt väl?
Den kom undan! Jag hade en och den kom undan!
Jag inbillar mig inte! Det bor småfolk här!
Nästa gång lovar jag att ta dem!
Hur långt är det till Spiller?
Det är precis utanför skogen. Sen åker vi nedströms.
Jag är redan trött. Jag klarar inte av att gå så långt.
Skynda er.
Jag klarar det inte...
Bäst att vi får nåt i magen. Vi kommer att gå långt imorgon.
Va?
Jag är ledsen.
Det är mitt fel att vi är tvungna att lämna huset.
Det tillhör det förflutna.
Vi tre ska göra ett nytt, fint hus.
Jag går ut en liten stund.
Håll dig i närheten.
Niya!
Niya...
Bara lite till.
Spiller!
Det var allt.
- Nu rör vi på oss. - Okej.
Mår du bra, mamma?
Arrietty!
Sho!
Arrietty...
Vi ska ge oss av nu.
Jag är glad att jag hann hit.
Niya visade vägen för mig.
Tack. Ta hand om dig.
Jag tog med den här.
Jag hoppas att du tar emot den nu.
Tack.
Jag måste gå.
- När ska du operera dig? - I övermorgon.
Det kommer att gå bra. Du gav mig modet att leva.
Jag hoppas att den bringar tur.
Tack.
Du skyddade mig trots allt.
Arrietty...
Jag önskar att du får det bästa livet nån kan få.
Hej då.
Du är en del av mig nu, Arrietty...
...jag kommer aldrig att glömma dig.
Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator
www.SweSUB.nu - Ni vet varför